Would you like to react to this message? Create an account in a few clicks or log in to continue.
ashes to ashes
svet, kot ste ga poznali, ne obstaja več. vojna med angeli in demoni se je razplamtela do te stopnje, da je bilo življenje skorajda izbrisano iz obličja zemlje. le nekaj pripadnikov človeške vrste je še ostalo in si poiskalo zavetje v kraju, kamor ne more stopiti noga nadnaravnega bitja. pridruži se bitki za obstanek in pomagaj svoji vrsti, da prevzame vajeti v svoje roke in nadvlada ostale vrste!
forum ashes to ashes je rapid fire rpg. vaša sporočila naj bodo kratka, jedrnata, kvalitetna in predvsem - hitra (rapid). dolžina prispevkov načeloma ni omejena - so pa zaželjeni prispevki, ki niso daljši od 400 besed in so zapisani v čim krajšem času.
team
spotlight
currently happening: oakbrook fundraising:PRIJAVE best of july 2013:NOMINACIJE
Število prispevkov : 320 Reputation : 37 Join date : 11/04/2012 Age : 26 Kraj : new orleans
Naslov sporočila: connaught bar, Tor Jul 02, 2013 12:49 am
claudie van haze you taste like a forth of july
Število prispevkov : 18 Reputation : 6 Join date : 11/07/2013 Age : 26 Kraj : traveling aroung US Age : 22
Naslov sporočila: Re: connaught bar, Sob Jul 13, 2013 1:32 am
tag: AENEUS
sedela je na klopci in razmišljala. se ji sploh še splača ostati tukaj? tako ali tako je bila ves čas sama, poznala je samo tisto vsiljivo elizabello, pa še ona ji je najverjetneje zamerila. ni imela razloga, da ostane - ni pa tudi imela razloga za odhod. mesto je bilo skoraj prazno - vsaj ljudje so tja zahajali zelo poredko, z ostalimi bitji pa ni želela imeti opravka. smešno, vse življenje je bila povezana z nadnaravnimi bitji, v bistvu pa se z njimi sploh ni družila in jih je prezirala, bolj kot kateregakoli človeka, ki ga je poznala. že res, da tudi z ljudmi ni imela bog ve kako tesnih stikov, so ji pa bili vseeno mnogo bolj pri srcu kot angeli ali demoni. smešno je tudi, da je bila sama le polčlovek, vendar je to dejstvo spretno prikrivala med ljudmi in se, dokler je niso razkrinkali, izdajala za navadnega človeka. če smo iskreni, je claudie lagala čisto o vsem - še svojega rojstnega imena se skoraj ni spomnila, ker je bilo le-to v vsakem mestu drugačno.
ura je bila nekaj čez deveto in hodnik je bil skoraj prazen - le ponekod je lahko videla zaljubljence, ki so si izkazovali ljubezen, nekaj metrov bolj levo od nje je sedel mladenič, ki se je po telefonu kregal s svojo mamo - tako je bilo vsaj slišati - in naravnost pred njo, v baru, je sedel nekdo, ki je že nekaj minut pritegoval njeno pozornost. videla je le njegovo silhueto, ker je bil prostor zatemnjen. pil je že... pri štetju njegovih pijač se je zmotila in ni bila prepričana ali je bil kozarec, ki mu ga je ravnokar prinesel natakar šesti ali sedmi. claudie ni bila oseba, ki bi v kakršnikoli situaciji pristopila do kogarkoli, tokrat pa je jo nekaj - le kdo bi vedel kaj - privedlo do tega, da je vstala in se odpravila proti baru.
»pozdravljen,« ga je pozdravila in uporabila tisti zapeljivi nasmešek, ki ga je bilo redko videti na njenem obrazu. »smem prisesti?« je vprašala in še preden je dobila odgovor, je že sedela nasproti njega in si popravljala naramnico temno rdeče kratke obleke, ki jo je nosila tistega dne. ni bilo videti, da bi fant imel vsaj najmanjše zanimanje zanjo, ampak tega je bila navajena - druženja z moškimi, ki do nje niso čutili čisto nič in ki jih je lahko mimogrede izkoristila.
aeneus maxwell fighting the gravity
Število prispevkov : 101 Reputation : 26 Join date : 18/05/2012 Age : 31
Naslov sporočila: Re: connaught bar, Sob Jul 13, 2013 1:55 am
tag, claudie!
V roki je oklepal svoj kdo ve kateri kozarec že, pogled je upiral v motno tekočino rjave barve, bourbon, ki je postal skozi leta vedno sumljivejšega okusa. Ali pa je bil svet toksičen – tudi to ne bi bila ravno nepričakovana novica. Počasi je kozarec znova dvignil k ustnicam in iz njega naredil majhen požirek. Že davno se je nehal obremenjevati s svojo okolico in to mu je omogočalo veliko učinkovitejše pitje. Včasih bi sumničavo pogledoval sem ter tja in se spraševal, če ni kje v bližini kdo, ki bi utegnil želeti škoditi njemu, ali, še huje, Parkerju. Zdaj ni imel samcate skrbi. Parker je bil mrtev, on je bil samo beden izgovor za človeka, ki bi se mu najbrž pisalo veliko bolje, če bi že davno izgubil življenje. Tako je po spletu srečnih okoliščin še vedno sedel tukaj, še vedno pil, še vedno gojil upanje, da ga za vogalom morda vendarle čaka bridki konec. To bi upal, da. Življenje na tem bednem svetu je bilo vsaj zanj iz dneva v dan bolj naporno, od nekdaj pa vidno prenaporno. Morda je bil čas, da si končno zaveže zanko okrog vratu. Odsotno se je nasmehnil svojim mislim in pihnil skozi nos, ko se je v njegov od alkohola uničen vidni spekter prikazalo mlado dekle. Pozdravila ga je – povzdignil je obrvi, odzdravil pa ni. V desnici je držal cigareto, katere velik delež se je že skuril v pepelnik, nad katerim jo je imel. Privzdignil jo je, naredil dim, se znova ozrl k dekletu, ko je spregovorila še enkrat. Nekoliko je razširil roke in ob tem malce skomignil, vidno brez kakršnegakoli zanimanja, ko je odvrnil: »v svobodni državi smo.« beden spomin na to, kar so združene države predstavljale.. prekleto, še preden se je sam sploh rodil. Enakost in bratstvo, ali vsaj tako so govorili. Navadno sranje, ki do zdaj še ni bilo vzpostavljeno. Svobode ni imel nihče od njih, ker jih je lahko prej ali slej zažgal kak demon. Njemu bi že ustrezalo. Prisedla je, na sebi je čutil njen pogled in znova je svoje oči uprl v njene, obrvi je dvignil še enkrat. »ti lahko kako pomagam?« se je razdraženo pozanimal.
claudie van haze you taste like a forth of july
Število prispevkov : 18 Reputation : 6 Join date : 11/07/2013 Age : 26 Kraj : traveling aroung US Age : 22
Naslov sporočila: Re: connaught bar, Sob Jul 13, 2013 4:03 am
The Kindness of Strangers
pogledala ga je in se nasmehnila njegovemu vprašanju. seveda mi lahko pomagaš, je pomislila. videti je bilo, da ni izbrala pravega, je pa vseeno še vedno vztrajala pri tem, da ga bo nekako že spravila v posteljo - v tem je bila namreč mojstrica in to je bila hkrati edina pametna stvar, ki jo je v življenju počela, poleg tega, da se je z ukradenim mercedesom vozila po združenih državah. »pravzaprav ja. res mi lahko pomagaš.« sploh ni vedela o čem govori. »povej mi zakaj v tej pofukani državi ni niti enega mesta, kjer bi se lahko vsi svobodno sprehajali in ne bi živeli v... filmu - angeli in demoni, pa kaj še.« pogledala ga je. »toliko o svobodni državi.« čeprav je bila sama le polčlovek, se je pretvarjala, da je človek in svojih angelskih sposobnosti ni nikoli uporabljala. je pa res, da je imela izjemno dober občutek za branje misli - ne dobesedno branje, bolj v smislu, da je lahko predvidevala o čem sogovorec razmišlja.
že dolgo se ni z nikomer ujela tako dobro kakor z mladeničem, ki je sedel pred njo. že dolgo se ni ujela. s komerkoli. kakorkoli. »claudie van haze,« se mu je predstavila s polnim imenom. vedela je, da se po mestu širijo razne govorice o njej - saj se je vendar pred nekaj dnevi iz neznanega prikazala v mestu -, ni pa vedela katere so prišle do njene nocojšnje žrtve. čisto možno je bilo tudi, da je njen ne-pretirano zgovoren sogovorec vse te govorice preslišal, kar ne bi bilo nič čudnega, je dodala v mislih.
bil ji je všeč. bil ji je všeč na nek poseben, drugačen način, kot večina njenih bivših. ni bil videti veliko starejši od nje in že zaradi tega se ji je zdel drugačen. bil je sam, kar je pomenilo, da nima punce, ki bi ji naslednje jutro grozila s pištolo. pil je in pil in se najverjetneje še sam zgubil v številu popitih kozarcev, kar je pomenilo, da je zlomljen. bil je, kako bi se reklo, moška verzija claudie.
aeneus maxwell fighting the gravity
Število prispevkov : 101 Reputation : 26 Join date : 18/05/2012 Age : 31
Naslov sporočila: Re: connaught bar, Sob Jul 13, 2013 7:13 am
tag, claudie!
Že je pogledal stran, samo, da bi še jasneje dokazal, da nima nikakršnega interesa do pogovora, prepričan, da je to tudi dokazal s postavljenim vprašanjem. Očitno ne – pogled mu je znova ušel k njej, na njegovem obrazu se je bliskala očitna nezainteresiranost, pomešana s pristnim naveličanjem nad tem ušivim svetom in s.. kakršnokoli vrsto komunikacije, v katero je bil prisiljen. Kot tokrat, denimo. Ob njenem govoričenju je visoko privzdignil obrvi; morda je bil prekleto pijan, pa mu vseeno ni bilo jasno, čemu za vraga mora prav njega nagovarjati s filozofskimi tematikami, ki so ga zanimale približno toliko, kot lastna treznost. »Ne bi vedel,« je končno odvrnil in se znova naslonil nad svoj kozarec, še preden bi ga lahko lepotička morila naprej. Ni ga zanimala, zato pa ni mogel zanikati očitnega; da je bila lepa, seksi dečva, ki bi jo z veseljem položil, če bi imel ta trenutek količkaj zanimanja za deklice. Delovala je mlajša od njega, čeprav to ta trenutek ni nosilo nikakršne pomembnosti zanj. »Krasno, Claudie van haze,« je prikimal in nezainteresirano prhnil, njegovi prsti so se oprijeli roba kozarca in nenadoma ga je dvignil in vase izlil vse, kar je ostalo v kozarcu, ga počil po šanku in pomahal natakarju. »še enkrat,« je zamomljal, nato pa se očitno in odločen obrnil k svoji sogovornici. »poslušaj, claudie van haze,« se je srečal z njenimi očmi. Njeno ime mu ni pomenilo ničesar; bila je navaden deklič, ki se je pojavil v njegovem življenju in bo najbrž ravno tako hitro, kot je prišla, tudi izginila. Ljudje v njegovem življenju niso ostajali stalni, nikoli ne. Bili so sence, ki so potovale skozi njegovo življenje, brez pomembnosti, brez vsebine. »nisem ravno najboljši sogovornik in četudi bi bil, ti ne bi imel povedati ničesar pametnega..« je zamrmral in se polovično nasmehnil, očitno se je na njegovem obrazu izrisal sarkazem. »zato bi me predvsem zanimalo, kaj pretežno trezna mladenka dela z umazanim pijancem.«